ELVIS - DE MANGLENDE ÅR
I 1958, var Elvis sikkert den mest berømte unge mand i verden.
Som 23 årig havde han allerede, solgt mere end 18 millioner plader, -
- og haft fire kasse- succeser i biograferne.
Så, fra marts 1958, til hans fans store skræk, blev Elvis indkaldt.
Elvis... kongen blev indkaldt, og blev menig Elvis.
Og det her er historien.
Der var en masse spænding, en masse journalister -
- og selvfølgelig var jeg ked af, at skulle bruge to år i tjenesten.
Jeg var ikke glad for det.
Det var Elvis heller ikke, men han gjorde sin del -
- og jeg gjorde min.
Vi holdt ud, og klarede det sammen.
Alle fik den fysiske test, og så aflagde vi eden.
Løfte den højre hånd, og aflægge eden og det hele.
Normalt tog det to eller tre timer, at gennemgå den fysiske test.
Den dag var jeg den sidste, og de ventede på mig og sagde; -
- "han ser fin nok ud, bare send ham videre."
I løbet af få minutter, stod vider alle sammen, -
- og vi løftede alle vores højre hånd, og sagde "jeg sværger".
Så var vi indrulleret i hæren.
Og efter "jeg," gentag "jeg", skal I alle hver især gentage jeres navn.
I gentager, "jeg", og jeres navn hver især, og gentager efter mig.
Jeg...
sværger...
at jeg vil udvise troskab og loyalitet...
mod Amerikas Forenede Stater...
at jeg vil tjene ærligt og trofast...
imod alle landets fjender...
at jeg vil adlyde ordrer...
fra USA's præsident...
og ordrer fra højerestående officerer...
ifølge alle forskrifter...
og millitærets love.
Tillykke, I er nu alle i hæren, I er alle menige.
Selvfølgelig var Vernon og Gladys der.
De gik ud til den lange sorte Cadillac, som selvfølgelig var Elvis bil.
Ingen andre havde sådan en bil.
Elvis kiggede sig tilbage over skulderen, og sagde, -
- "farvel din lange sorte skiderik."
Alle grinede og det virkede som om, han bagefter blev en drengene.
Vi snakkede med ham, og alle havde det sjovt.
Vi kørte afsted i en bus, og holdt ind.
Det var meningen vi skulle have middagsmad, -
- men der var så mange mennesker. Nogen havde fortalt hvor vi var, -
- og de stormede næsten bussen, så chaufføren måtte køre væk, -
- og vi kørte videre til Fort Chaffee.
Vi tilbragte natten i Fort Chaffee, og stod op og havde vores civile tøj på.
Da vi gik hen for at blive klippet, var der en masse journalister, -
- en masse fotografer, det var en stor ting.
Det lange hår dengang, som slet ikke er som det vi har nu.
Der var en masse mennesker, der ville se Elvis få klippet håret.
De klippede hans hår, lige så kort som mit.
Det så sjovt ud på mig, som det gjorde på ham.
De gav os sko, og målte os til sko og tøj, meget hurtigt.
Og det passede nogenlunde, og det der ikke passede, -
- byttede man, og prøvede at finde én med noget der passede.
Vi skulle kvittere for det hele, og vi fik vores udgangsuniform, -
- og vi fik det hele... støvler, pæne sko, kommando.
Vi fik det hele.
Vi skulle pakke det hele i en køjesæk.
Det var første gang vi pakkede en køjesæk.
Vi lærte senere, efter at have været i tjeneste lang tid, hvordan vi -
- skulle pakke køjesækken.
Men vi havde det svært med at pakke, og vi skulle -
- bære alle de ting, til forskellige steder.
Alle de steder vi gik hen, skulle vi bære køjesækken med tøj.
Alle fik samme størrelse, og hvis du var lidt stor, strammede det.
Måske havde de to størrelser... stor og lille, -
- eller stor og mellem, men intet af det passede.
De spurgte hurtigt hvilken skostørrelse du brugte, -
- og kastede så nogen hen til dig. Om de passede eller ej, -
- var en anden sag.
De tog Elvis forskellige steder hen, og selvfølgelig var der, -
- en stor kanon sammen med ham.
Der var mange journalister, og en masse pres.
Der var meget pres på Elvis
Jeg tror der skete det, efter vi lærte Elvis at kende, -
- og kunne stille spørgsmål, var at han var en venlig person, -
- nem at tale med, og nem at være sammen med.
Vi blev beskyttende overfor ham, og selv tidligt i forløbet, -
- hvis nogen prøvede at drille ham, eller kalde ham Elvis Pelvis, -
- eller Hound Dog, eller sådan, beskyttede vi ham.
Vi prøvede endda at holde folk væk fra ham, på en måde.
Vi havde vel ondt af ham, og kunne med det samme Ii' ham
Da vi kom til Fort Hood, var der selvfølgelig en masse mennesker, -
- kameraer og mennesker der kiggede.
Men vi gik ind og fik udpeget vores barrakker, som var overfyldte.
Der var kun fire badeværelser, fire toiletkummer, -
-fire håndvaske, fire brusere, og jeg vil tro vi var cirka 30 personer.
Så vi havde ballade hver morgen, og hver aften.
Det var varmt, igen aircondition, ingen ventilatorer.
Det var marts da vi ankom, men om sommeren havde vi det varmt.
For det meste marcherede vi, trænede i at marchere.
Og vi marcherede, og marcherede... og vi trænede.
Det var et godt tidspunkt at blive hærdet.
De gav os tid til at vænne os til varmen, inden vi skulle -
- i gang med den rigtig hårde træning.
Vi udførte en masse mekanisk arbejde på kampvogne.
Jeg tror de fleste af os var mekanisk anlagt, -
- og kampvognene var i dårlig stand.
Vi lavede GI, eller Generel Inspektion som "GI" står for.
Kampvognene skulle igennem de inspektioner, og vi skulle gøre det.
Så det meste af de vi lavede, var arbejde på våbenudstyr, -
- og lave de inspektioner.
Vi tog til skydeområdet med kampvognene, og jeg tror det -
- var lidt ondskabsfuldt af os, men de brugte infanteri til -
- at trække målene, og vi havde et magasin med højeksplosive.
Det var ni millimeter. Man kunne sætte sikringen -
- på super hurtig, hurtig eller enkeltsskud.
Og vi satte altid sikringen på super hurtig, -
-for når det ramte målet, var der ikke noget tilbage.
Så måtte de sætte et nyt mål op, og det fik vi et godt grin ud af.
Så kom det tidspunkt, hvor vi blev så gode, og våbnet så godt, -
- at vi kunne smadre målet på 1500 meter.
Det var en god tid.
Det var i weekenden.
Den første gang han kom, havde vi alt det fine stillet op i Spisestuen, -
- det fineste porcelæn og krystal, og det eneste han sagde, var -
- "Hvis jeg skal komme igen, Ed, spiser jeg i køkkenet."
Fra da af, var det altid køkkenet, og vi fik altid mad han kunne Ii'.
Da hans mor kom på besøg, gik hun på indkøb med min kone,-
- og købte de ting Elvis kunne Ii'.
Bagefter gik de i køkkenet, og lavede mad til ham.
Det var en dejlig hjemlig ting. Det var ikke som om jeg -
- var en almindelig fyr, og han var en superstjerne.
Det var som en familie.
Han blev behandlet som familie, -
- og Anita,hans kæreste på det tidspunkt, og han kunne Ii' det.
Han satte en tapper facade op, men han var meget trist.
Han ringede til sin mor, inden hun kom, og sagde:
"Mor" og jeg kan forestille mig hun svarede, "min dreng" eller "Elvis".
Og fra da af, og en hel time, var det tuden og græden, -
- og snakken den tossede babysnak, de havde sammen.
Men for det meste var det gråd.
Han var meget ked af det hele.
Han troede virkelig, hans karriere var forbi.
Han sagde det mange gange. "Eddie, det hele er forbi."
Når jeg vender tilbage, kender de mig ikke.
Jeg sagde, "Elvis, sådan er det ikke, du har nogle plader der er indspillet."
"De bliver udsendt med faste mellemrum, og din musik -
- vil altid være ude i offentligheden, og den vil altid blive hørt."
Jeg sagde; "Du kommer stærkere tilbage."
Han svarede; "Nej, det hele er forbi, de kender mig ikke længere."
Det var hårdt for Elvis at komme ud i offentligheden.
Folk gik bare rundt, og ville ha' autografer, -
- og han ville bare være sig selv. Mange gange kom han for -
- at låne min bil. Det var en Mercury 57' .
Det var en ny bil, og han efterlod bare sin Lincoln Continental.
Og der stod jeg... en menig der kørte en Lincoln, -
- rundt på basen. Men han var helt privat, -
- og kunne køre til steder som en hamburgerbar, eller en drive in, -
-for at købe en Cola eller noget, for ingen ville kigge efter ham, -
-i den bil.
Han kunne Ii' Fats Domino, Paul Anka...
...Connie Francis
og Bobby Darin.
Jeg købte de plader mens han var i Fort Hood, -
- og havde dem til ham i weekenderne når han kom.
Han bedste afslapning var at spille de plader, -
- og sidde ved klaveret, synge med og lægge sin egen stil i det.
- Senere synger du en. - Nej, nej...
Det er du nødt til. Vi skal ha' det til en plade.
Jeg havde lejet en stor båndoptager, og dengang var de så store -
- som en kuffert, og tændte den bare, og lod den optage alt hvad der skete.
- Tak, det er en smuk sang. - Vent til pladen kommer.
Jeg må hellere komme i gang.
Vi kan spille en sang... hvad med Happy Birthday Baby?
Jeg håber du vil indspille den.
Eller... noget med hjertekval...
Noget der ikke er for moderne, eller for populært.
Nej, jeg snakker om at, jeg er bange for at de vil give os noget musik...
Der er som Juda London, eller
De må give os noget som Connie Francis.
Ja, noget der bare fanger...
Han spillede når min kone, jeg selv, og de andre var -
- samlet rundt om klaveret, og sang.
Elvis elskede at spille klaver og synge, og sagde så til Ivy.
Jeg vil spille den her religiøse sang for dig," fordi hun kunne Ii' -
- god religiøs musik, og Elvis kunne Ii' at synge.
Vi plejede at gå i kirke sammen, da han var i Fort Hood Texas, -
- og vi sang... Han elskede at synge.
Selvfølgelig var der chips og den slags.
Det var svært at få fritter og den slags.
Selvfølgelig var det ikke derfor vi ville ha' besøg af Elvis, -
- men han havde den slags der var rart at spise.
Afslutningen på grundtræningen, er en 10 kilometer lang travetur -
- med fuld feltoppakning på ryggen, og den vejer cirka 40 kilo.
Hver soldat skal bestå den prøve, for at afslutte grundtræningen.
Jeg husker det var i juli, og det var ekstremt varmt...
30 grader i skyggen, så læger kom hele tiden forbi, -
-for at samle folk op, og lægge dem på bårer.
Men jeg kan sige, at Elvis og jeg selv og Norvell, -
- og nogle andre vi kendte, ikke besvimede.
Elvis så ud til at elske hvert minut af det.
Måske var det fordi, han havde været i den anden verden så længe.
Det var en chance for ham, bare at være en af gutterne.
Jeg tror han elskede hvert minut... Han nød det.
Ingen var klar over at hun lå for døden, men det gjorde hun.
Hun kom herned, og blev en måned sammen med Vernon og Elvis, -
- og han tog dem med, hver gang han kom til Waco.
Men man kunne se hun var syg.
Hun var overvægtig, og hendes ansigt var hærget.
Hun smilede næsten aldrig, men ingen vidste hun var ved at dø.
Det var langt fra vores tanker.
Det var et tæt forhold.
Da han var enebarn, hans tvillingebror døde ved fødslen, -
- og hun kunne ikke få flere børn, så hun forkælede ham virkelig.
Hun var altid urolig for ham. Hun fulgte ham i skole hver morgen.
Selv i gymnasiet, fulgte hun ham i skole, -
- hvilket var pinligt for ham.
Men hun gik langt bagved ham, for at være sikker på, -
- at han kom godt i skole.
Hun beskyttede ham helt vildt, og han elskede hende inderligt.
Jeg tror halvdelen af Elvis døde, da hun døde.
Han kom sig aldrig over det.
Jeg var med til begravelsen, og var virkelig bekymret for ham, -
-fordi han ikke ville slippe hende.
Hun lå i kisten i dagligstuen, lige udenfor musikværelset.
Dagligstuen var lille, og indgangen til Elvis musikværelse hvor -
- han havde sit klaver. Det lille område der, -
- var hvor hun lå.
De sagde til mig; "Cliff, du må gøre noget."
"Du er tæt på de mennesker... han vil ikke give slip på hende, -"
- "til begravelsen." Hun skulle være begravet-
-to eller tre dage tidligere.
Da jeg kom ind af døren, tog Elvis og mr. Presley fat i mig.
"Cliff, hun er væk." Det var meget stærke følelser.
Vi gik ud til familien, Anita Woods, Elvis daværende -
kæreste var der, sammen med andre familiemedlemmer.
Jeg sad sammen med familien... Elvis og mr. Presley.
Da de sænkede kisten ned i graven, måtte han holdes fysisk tilbage.
De holdt ham, og de sænkede hende ned.
Begravede hende, men de måtte holde ham tilbage med fysisk magt.
Jeg ved ikke hvad han kunne ha' fundet på.
Tingene efter det, var ikke det samme.
Der var en tristhed over Elvis.
Han så trist ud, og humoren, sjov og ballade var væk -
-for resten af vores avancerede træning.
Han måtte tage sig sammen, og slappe af, for at udføre tjenesten.
Han var flået i stykker. Det var svært.
Han måtte disciplinere sig selv. Sluge det, og bare fortsætte.
Det var ikke nemt for ham, men han klarede det, -
- som en virkelig mester.
Engang havde vi en af vores første inspektioner, -
- af vores personlige ejendele, og tommefingeren blev vendt nedad.
Vi fik ikke engang point, og grunden var at alle havde forskellige -
- barbermaskiner, barberkost, sæbe eller hvad som helst, -
- de forlangte lagt ud til udstilling.
Så næste dag, ringede Elvis til den lokale taxa, -
- vores trofaste gamle chauffør, og kørte ned til PX, -
- og købte nøjagtigt den samme barbermaskine og barberkost -
- til hver deling i vores kompagni. Den sammen type og mærke.
Vi kom tilbage med de store poser, og fordelte det hele.
Den næste gang der var inspektion, fik vi den bedste bedømmelse.
Men han gjorde altid ting for andre, Elvis.
Tilbage i gamle dage i hæren, var det hårdt.
Jeg tror ikke, det er nær så hårdt i dag.
De var ligeglade... de behandlede én som en hund... som skidt.
De sagde det var en del af træningen, og jeg kan forstå, -
- at hvis man kommer i fjendeland, og nogen vil slå dig ihjel, -
- skal man være barsk.
Jeg tror endda, at fordi Elvis var i vores deling, -
-fik de os til at træne hårdere end de andre.
De vidste, at hvis ikke de gjorde det ordentligt, -
- ville pressen finde ud af det.
På vej til Brooklyn med en meget vigtig person.
Ingen anden end Elvis Presley, menig Presley.
En soldat i onkel Sams klæder.
Ikke noget under, at fans og en hær af pressefolk var til stede.
Det var virkelig en begivenhed.
Kongen af rock'n roll skulle udskibes,
- til 18 måneders udenlandsk tjeneste i Tyskland.
Hvordan hæren skulle klare det, var et stort spørgsmål, -
- men ikke nu, som Elvis forklarede det.
Elvis, siden du kom i hæren, synes du så, -
- at gutterne har gjort det svært for dig?
Nej, jeg var meget overrasket.
Jeg har aldrig mødt en bedre gruppe i mit liv.
De ville sandsynligvis ha' været det, hvis jeg havde været, -
- som alle regnede med. Alle regnede med at jeg -
-ikke skulle lave noget, og ville få speciel behandling.
Men da de så at jeg fik samme behandling, og blev sat på vagt, -
- på samme måde som dem, fandt de ud af, "han er ligesom os."
Når han bliver hjemsendt, håber Elvis at udvikle -
- sit talent som skuespiller. I mellemtiden er det hæren for Elvis.
Uanset anledningen, kunne han rejse sig til det.
Jeg ved hvor nedtrykt han var, og hvor trist en aften det var, -
- da vi forlod Colleen og vi satte ham på troppetoget.
Det var en meget bevæget aften, for ham og hans far.
Men han tog sig sammen, og da han stod ved siden af toget -
- og vinkede farvel, havde han et smil om munden, -
- og jeg ved han var såret inderst inde.
Jeg plejede at høre Elvis hulke i sin køje om natten, -
-for det var mindre en en måned siden, han mistede sin mor.
År senere da han turnerede, fortalte han folk at Charlie, -
- havde fortalt vitser hele vejen over Atlanten.
Og da vi kom til Tyskland, gjorde han det samme for for min far og familie.
Selvfølgelig var der kæmpe menneskemasser, som MP'erne -
- prøvede at holde tilbage, men masserne blev voldelige.
De begynde at skubbe og mase, og mange af dem var unge piger.
MP'erne blev temmelig grove overfor dem, -
- og skubbede dem tilbage.
De var ikke voldelige eller noget, men det så ud som om, -
- de måtte bruge kræfter for at holde dem tilbage.
De havde givet Elvis en kæmpestor bunke blomster.
Elvis tog blomsterne, og kastede dem for fødderne af MP'erne, -
- og selvfølgelig havde de ikke en chance da blomsterne ramte.
De unge mennesker kom bagfra, og tog blomsterne.
De gjorde ikke noget slemt, men Elvis mente de havde holdt -
- dem lidt for hårdt tilbage.
I løbet af kort tid, kom vi ombord på et troppetog.
Nogen kom til at sidde her, og nogen der.
Vores tog kørte til Friedburg, til Ray kasernen.
Jeg kan huske vi ankom tidligt om morgenen, det var tåget, -
- det regnede, og det var det mest elendigt udseende sted.
Vi tænkte alle, om vi skulle blive der de næste 17 måneder?
Det bliver forfærdeligt. Men sådan blev det ikke.
Jeg var meget overrasket til receptionen.
Jeg havde ikke ventet noget så stort, og jeg fortryder kun, -
- at jeg ikke havde mere tid at være sammen med dem.
Men måske kan jeg, komme tilbage en dag, -
- når min tjenestetid er forbi, som en kunstner.
Så vil jeg have mere tid, og måske føle mig mere hjemme.
Mange tak, mr. Presley, vi ønsker Dem et behageligt ophold i Tyskland.
Mange tak. Arrividerci...
Åh, nej... vent. Det er italiensk, ikke?
Mit show... Jeg var den eneste person -
-i Tyskland, der spillede amerikansk, fransk, spansk, sydamerikansk -
- og engelsk popmusik.
Og jeg satte mig sammen med ham. Det var så naturligt, -
- og det hele var så ukunstigt.
Jeg gør det ikke større end det var.
Jeg snakkede bare sammen med en ung mand.
Hvem andre i familien er musikalsk? Hvem har du arvet det fra?
Ingen andre er musikalske.
Jeg ved det ikke... jeg tror bare jeg elskede musik så meget, -
- at jeg ville prøve at få en karriere ud af det.
Han var allerede en stjerne da han kom hertil.
Jeg forventede slet ikke den ydmyge måde.
Han var utroligt ydmyg, og meget naturlig.
Når han taler om sin start som baby, der pludrer i kirken.
Hvad forsøgte du først? At synge eller spille guitar?
Eller kom begge dele samtidig?
Jeg tror jeg startede med at synge.
Ja, du kan ikke kalde det sang. Jeg var tre eller fire, -
- og jeg ville synge i kirkekoret.
Faktisk skreg jeg bare, og mange mener stadig det er alt jeg gør.
Nu til et vigtigt spørgsmål. Hvad kan du bedst lide:
Blondiner, brunetter eller rødhårede? Eller kan du li' alle farver?
Alle farver.
Han kunne ikke gå ud, uden at møde en pige, -
- det sørgede de for.
Jeg tror ikke de gjorde det med fuldt overlæg, -
- men hvis han kog nogen skeden mødte han den ene kvinde -
- efter den anden. Ved iskiosken, -
- på vej ned af gaden.
Jeg siger ikke han forfulgte det. Sådan var Elvis ikke, -
- men han var altid, konstant...
For enhver soldat i Tyskland, der havde deres familie med, -
- var det fuldt lovligt og alt muligt, at leve udenfor kasernen, -
- hvis de havde råd. Så han boede udenfor.
Elvis bedstemor, som han kaldte Dodger, Miss Minnie og Bedste, -
- var der sammen med hans far.
Lamarr Fyke, og Red West var der. Der er holdet.
De lejede hele overetagen, og der var et lille køkken, -
- så Elvis bedstemor kunne lave nogen af hans livretter.
Hun lavede nogle gode sydstatsretter, og rød sovs, på sydstatsmanér.
Vernon var mere eller mindre Økonomichef.
Han ordnede pengesagerne.
Jeg holdt af Vernon Presley, personen, og manden han var.
Hvis vi havde noget i gang, elskede han at ribbe mig.
Han plejede at sige; "Cliff, her er du, du startede på toppen, -
- hvor vil du hen herfra?
Elvis plejede, som dengang vi havde været på vejen, -
- med hans omgangskreds, bare at skrive for deres mad, øl og alt muligt.
Red og Lamarr ville forsøge det, og de kom til Tyskland, -
- og ingen lod dem gøre det.
Så de havde lidt af et problem, for Vernon gav dem kun -
- 50 cent hver om ugen. Det var omkring 2 mark, -
-fordi der gik cirka 4 mark på en dollar.
De fik kun to tyske dollar til lommepenge om ugen.
Man kunne i det mindste købe en øl derovre, -
- hvis man gik på en tysk ølstue... ikke der hvor soldater tog hen.
Det kostede cirka 20 pfennig, for en øl.
Men de gik selvfølgelig derhen hvor soldaterne var.
Der var et stort øvelsesområde i Grafenwohr, -
- som var ekstremt koldt. Der var ingen faciliteter overhovedet.
Der var ingen badeværelser, eller brusere i barrakerne, -
- så vi var nødt til at gå temmelig langt.
Og grunden var, at vi skulle være et værn mod et russisk angreb.
Den russiske trussel var kraftig, og vi var der.
Lige efter vi var rejst, var det at Berlinmuren kom.
Der var ingen frygt eller noget, men engang imellem, -
- gik vi op på fuld grænsekontrol, og støttede enhederne ved -
- den tjekkoslovakiske grænse.
Tjekkerne kørte deres tanks ned af bakken, direkte mod grænsen, -
- så vi gjorde klar og sigtede på kampvognen, og holde det der.
Når de kom ned, tæt på grænsen, drejede de rundt og kørte tilbage.
De prøvede... men vi havde skud i magasinet, og var klar til at skyde.
Elvis var engang i en jeep, sammen med sin sergent, -
- og de kom ind i den russiske zone. Sergenten fandt ud af det, -
- så de måtte foretage en hurtig tilbagetrækning.
Han mødte Elizabeth mens vi var i Grafenwohr.
Vi plejede at mødes og gå i biografen om aftenen.
Det var det eneste der var at lave.
Han mødte Elizabeth, og kom til at kende hende.
Han havde brug for en sekretær, og hun talte perfekt engelsk og tysk.
Selvfølgelig, var vi som en familie på hotellet, -
- og Red gik ofte ud om aftenen. Hans favoritsted var Beck's Bar.
Lemarr blev for det meste på hotellet, han var forelsket i en pige.
Hun kom tit på besøg, så "Bedste" gik for det meste ind i sit værelse.
Hun opholdt sig ikke i stuen om aftenen.
Et af problemerne var, at det var et hotel for ældre mennesker.
For det meste gik de i seng klokken 21 - 22 om aftenen.
Klokken 2 om morgenen, var vi klar til at gå i gang.
Vi flyttede til Goethestrasse 14, som var et dejligt hus.
Mr. Presley bad mig spørge, Frau Pieper, damen der ejede huset, -
- om at flytte ud, så vi kunne ha' huset for os selv.
Men hun sagde nej, for så skulle hun leje en lejlighed, -
- og det var dyrt, og hun ville blive sammen med os.
Men det var et problem.
Frau Pieper var der altid, og hun kunne ikke Ii' -
- at folk var der som Elvis gæster.
Jeg kan huske en morgen jeg sov på sofaen, -
- og hun kom ind.
Raus, raus... stå op. Jeg troede huset brændte.
Jeg kiggede mig omkring, og der var ingen problemer, -
- så jeg sagde: "Was ist das?"
Hun sagde; "komm raus" så jeg forstod hun prøvede at -
- slippe af med mig, så jeg sagde hun skulle tale med Elvis, -
Du fortæller Elvis, at jeg skal "raus."
Hun generede mig aldrig igen.
Vi sad alle i stuen, Elvis spillede klaver, og vi sang, og pludselig -
- var der en forfærdelig larm. Det var "Bedste" der jagtede -
- den her tyske kok med en stor slagtekniv.
De havde været på kant, og haft en masse problemer.
Bedste jog hende ud af køkkenet.
Den store Minnie Mae og frau Pieper, kom på kant.
Hovedsagligt over, hvem der regerede i køkkenet...
miss Minnie regerede.
Jeg, som alle andre, holdt meget af hende... en dejlig stærk kvinde.
Frau Pieper havde en vane, med at komme i køkkenet når vi spiste.
Hun krammede Elvis og mr. Presley, men ikke Lemarr og mr. Red.
Han smilede og gav hende et stort knus, og mens han gav hende et -
- stort smil sagde han: "Væk fra mig fede kvinde," -
- eller sådan noget. Og fordi han smilede, -
-troede hun at han gav hende komplimenter.
Hun spurgte mig, hvad Elvis sagde, og jeg sagde noget i retning af:
"Elvis siger at De ser godt ud i dag."
Jeg tog derhen, næsten hver dag, og Elvis var meget venlig.
Han gav altid autografer.
I dag har jeg 306.
31. december 1958, snefald i Bad Neuheim, og om eftermiddagen -
- så jeg Elvis bygge en snemand foran Grenwald hotel, -
- sammen med vennerne Red West, og Lemarr Fyke.
De sagde det var deres livs første snemand, -
- og de havde en masse sjov. De opførte sig, -
- og hoppede rundt som små børn.
Der var altid en masse fans rundt om huset, -
- der kom... og ventede. Nogen af dem blev, -
- og holdt ferie to eller tre uger, for at få et glimt af Elvis.
Jeg var så nervøs, han var mit idol. Men efter et par sekunder, -
- var det som om vi havde mødt hinanden for mange år siden.
Så sagde han; "Nå Pim, hvad med et par sange.
Han spillede godt på klaver.
Så vi begyndte at spille nogle sange sammen.
Tutti Frutti, Baby I Don't Care, Teddy Bear, og den slags.
Så tog vi tilbage til vores hotel, og havde et møde igen næste dag.
Han havde lovet i nogen tid, at han ville lave noget underholdning -
-for gutterne i hans bataljon. Synge et par sange, og invitere mig.
Så vi tog derover, og alle fyrene sad der, og vi sang et par sange.
Vi gjorde det virkelig godt. Det var en fed oplevelse.
Elvis spillede ikke sine egen plader. Utroligt, men det gjorde han ikke.
Han sad ikke derhjemme, og satte sine plader på.
Han købte andres plader, og lyttede til dem, -
- men spillede sjældent sin egen musik.
Han beholdt alt det nye materiale... alle hits havde han i huset.
Han spekulerede over, om der som i det Vilde Vesten, -
- ville være en med en hurtigere pistol.
Han spekulerede om der ville dukke en op der var større, -
- og sætte ham ud af spillet.
Han var ikke nogen skryder; "jeg tar' tilbage, og jeg blir' stor."
Han var meget bekymret.
Han og hans manager, oberst Tom Parker, -
- havde besluttet at det ville være bedre, hvis han bare blev soldat.
Han stolede fuldt ud på obersten, og jeg tror historien viser -
- at det var rigtigt.
Obersten vidste hvad han gjorde, og det er usædvanligt at en -
- kunstner, er mere eller mindre væk i to år, som Elvis var, -
- og hans navn stadig er i live.
Det obersten gjorde, var at pakke noget af det gamle materiale om, -
- sammen med noget nyt, de havde holdt tilbage.
Og selvfølgelig havde de filmene.
Han stolede fuldstændigt på obersten.
Der var engang da Elvis fik et tilbud fra militæret.
De kom ud til ham i Grafenwohl, vi var i felten, -
- og skulle sove i en meter sne, og de kom og sagde til Elvis.
Vi tar' dig til Miami til discjockey årsmøde, -
- og så tar' vi dig til Paris til flyveshow -
- og så har vi arrangeret at du skal møde paven.
Og Elvis spurgte, om de havde talt med hans manager.
Og de svarede, at de ikke skulle spørge nogen.
Han svarede; "jeg vil gerne spørge min manager."
Så han ringede til Tom Parker, og han sagde; -
- "jeg ved ikke hvordan din situation er, hvor komfortabelt, -
- eller ukomfortabelt det er, men jeg vil hellere ha' -
- at du fortsætter med at køre din jeep.
Og Elvis, efter at have hørt det fra obersten, sagde; -
- "Mine herrer, jeg kan ikke forlade disse 40.000 mand sovende i sneen," -
- "mens jeg tar' til Miami, Paris og Rom, og så komme tilbage" -
- "og arbejde sammen med dem igen, når de har sovet i sneen" -
- "og jeg har været alle de dejlige steder."
"Jeg tror bare jeg vil køre min jeep," -
- "og gøre mit arbejde i hæren." Og det gjorde han så.
Jeg nød at være sammen med Charlie.
Vi plejede at sidde sammen, Charlie, Elvis og jeg...
Og også Red, havde en god sangstemme, og vi sad og sang.
Hver weekend sad vi og sang.
Jeg havde en temmelig høj stemme, og Elvis prøvede altid at at få -
- mig til at ramme det høje C.
Sommetider knækkede min stemme, og engang imellem ramte jeg.
Men vi grinede alle, specielt hvis min stemme knækkede.
Og man vil tro, at her sidder den store stjerne, hvordan kan han -
- sidde her og synge med ham, uden at føle sig selvoptaget?
Men Elvis havde en måde, at få en til at slappe af, -
- og det var kun for sjov.
Vi gjorde det for sjov, ikke for at imponere nogen.
Og når nogen gjorde noget dumt, eller sang forkert, grinede vi alle.
Og Elvis var heller ikke perfekt. Sommetider lavede han en fejl, -
- og sagde; "Skidt!"
Sommetider når Elvis gik ud på gaden var der hundredvis af folk.
Specielt i frokostpausen, fordi han kun havde en time, og ikke kunne -
- bruge 45 minutter på at skrive autografer... det ville ikke gi' -
- ham tid til at komme ind og ud, og at spise.
Han parkerede bilen et eller andet sted, og gik gennem baggårde, -
- og kom ind af bagdøren.
Jeg ved det, for mit kontor var ude ved bagsiden.
Og engang imellem forskrækkede han mig, -
- ved at pludseligt at komme ind af bagdøren.
Og fansene stod ude foran, og undrede sig over, -
- om Elvis ikke kom hjem til frokost.
De var meget beærede, som de engelske fans.
Franske, europæiske... en masse svenske kvinder kom.
Skandinavien, hele Europa, Italien.
Jeg tror han var glad for det, for de skubbede og masede ikke.
Det de gjorde, var at skrige når han gjorde klar til at komme ud.
De udelukkede de pigeskrig.
Et hvin, men han vidste at når han kom ud gennem trædøren, -
- var der ikke nogen der ville trække i hans tøj.
Ingen ville gøre noget.
De eneste de ville ha', var en autograf.
Kulturchok, men han vænnede sig endelig til det, -
- og kom igennem, og kunne Ii' det.
Han ville rejse rundt, ta' på ferie i Paris eller München.
Sprede sig en smule, fordi frygten var væk.
Han sagde; "her er jeg bare en fyr med penge," -
- "og jeg kan rejse rundt, og ha' det sjovt som alle andre."
Og Elvis begyndte at gøre ting, han aldrig havde gjort i sit liv.
Som at ta' på natklub. Han var ikke et natklub-menneske, -
- han drak ikke eller noget, men han begyndte på det, -
- og gik på natklub og så et show, mødte piger, -
- og alle var normale.
Ingen bakkenbarter, håret var klippet, klubben mørk, og nogen -
- kendte ham ikke engang, og hvis de gjorde, sagde de bare:
Elvis, er det i orden med en autograf?
Og han begyndte at føle det var i orden, han kunne bare -
- fortsætte, og gøre det han havde lyst til.
Vi tog 15 dages ferie, Rex Mansfield, Lamarr Fyke, Elvis og mig selv.
Vi tog til Paris i '59.
De ti dage i Paris var sikkert den mest usædvanlige rejse.
I hvert fald den mest usædvanlige rejse, jeg har været på.
Det mest utrolige for mig, var pressekonferencen.
Jeg havde faktisk aldrig set en rigtig pressekonference.
Vi så det hele, og det var utroligt hvor rolig han var.
Han kunne le, og svare på spørgsmålene.
Alle havde det skægt.
Selv folk der stillede spørgsmål, havde det skægt.
Vi boede på Prince de Gaulle Hotel, og vi så Lido show hver aften, -
- og så tog vi på Moulin Rouge.
Showet på Lido var et meget glamourøst klasseshow, -
' og meget dyrt.
Smuk scene, smukke kostumer... alt var så smukt...
Lyset... det hele var lavet så godt.
Der var underholdning mellem hver optræden.
Men kostumerne, dansen og koreografien var utrolig.
Elvis var vild med Bluebell pigerne.
Nok fordi vi alle var unge og attraktive, og fulde af liv, -
- og han nød smukke kvinders selskab.
Showet begynde halv ti, og fortsatte til halv tre - tre, -
- når vi var vaskede og havde skiftet.
Så gik vi til et show der begyndte ved tretiden.
Det var en drikkeklub, hvor vi snakkede og grinede, -
- sådan som unge mennesker gør på en almindelig måde.
Bagefter fik vi morgenmad et sted, sommetider på folks hoteller, -
- og det var ved en af de lejligheder vi tog hen på det hotel hvor Elvis, -
- og hans folk boede for at få morgenmad, og det var rigtig rart.
Den daglige rutine, var at vi alle stop op klokken 4.30 om morgenen, -
-fordi Elvis normalt skulle afsted omkring 5.30.
Han elskede et stort morgenbord, -
- og spiste det brændte bacon med fingrene, -
-to hårdt spejlede æg, boller og sovs.
Og altid ferskner, smør og marmelade -
- som han blandede sammen, og puttede på bollen med en gaffel.
Det havde jeg aldrig set før.
Når Elvis var taget afsted, gik vi alle i seng igen, -
- og sov en times tid, eller to.
Dagen igennem tog jeg mig af posten, -
- og Lemarr og Red hjalp mig.
Lemarr er den nok den særeste fyr, jeg har mødt i mit liv.
Lemarr er... virkelig, han kan være personlig, sjov, -
- trist, man kan ha' ondt af ham.
Han gjorde dumme ting, og meget kloge ting.
Men Lemarr var en god ven, og dengang, i det mindste på -
- det tidspunkt, ville han gøre altfor Elvis.
Han og jeg kom godt ud af det sammen.
Jeg var altid interesseret i biler, og engang imellem tog -
- Lemarr og jeg ud til en tysk skrothandel, og kiggede på biler.
Sommetider tog Elvis med for at kigge på dem.
Men Red... var altid alene om tingene. Han var mere konservativ end Lemarr.
Jeg tror, at ofte når han gik på bar, kom de andre soldater med -
- en smart bemærkning; "Her kommer Elvis skopudser."
Og det var alt hvad der skulle til, for at få Red i slagsmål.
Han kom altid hjem, og fortalte om det slagsmål, han havde været i.
Jeg tror han inderligt kunne Ii' at slås.
Lige meget om hans far gjorde hvad han skulle, eller ikke.
Uanset han gjorde noget Elvis ikke kunne Ii', -
- har jeg aldrig hørt Elvis sige et grimt ord til sin far.
Han overholdt virkelig de bibelske principper, om at ære sin mor og far.
Han ærede sin far. Han elskede ham højt.
De sagde hele tiden til hinanden. "Jeg elsker dig søn."
"Jeg elsker dig farmand."
Sådan omtalte han dem altid. Moar og farmand, kaldte han dem.
Bedste og jeg kom tæt på hinanden, da vi var de eneste kvinder, -
- og vi tilbragte meget tid sammen.
Hun havde de sjoveste måder at forklare ting på, -
-jeg nogensinde havde hørt.
Og jeg grinede og grinede, over de historier hun fortalte, -
- eller hvis der var en person hun ikke kunne Ii', -
- måden hun omtalte personen, eller de skægge navne hun brugte.
Næste alt hun sagde var sjovt, på grund af måde hun sagde det.
Hun er som min far, i dag siger han for eksempel Cubie for Cuba, -
- og Flarity for Florida. Hun talte på den måde.
Hun havde Tennessee slang. Hun var en pige fra landet.
Hun gav hvert minut til Elvis, mens hun var derovre.
Hun beklagede sig aldrig, over at være lukket inde i et værelse, -
- eller i køkkenet, eller aldrig komme nogen steder, -
- og hun bad aldrig om noget.
Jeg har aldrig hørt hende be' mr. Presley om at købe sig -
- noget tøj eller noget.
Jeg tror hun var glad for det hun havde.
Hele hendes liv, drejede sig om at gøre noget for Elvis
Elvis tid i hæren, tror jeg var noget af hans lykkeligste.
Ud over at være soldat.
Jeg tror han nød kammeratskabet med alle soldaterne, -
- og var måske, hvis ikke han havde været kunstner, -
- var han blevet i militæret.
Han arbejdede hårdt, fordi han ikke ville ha' nogen til at sige at; -
- "vi skal arbejde, men Elvis har det nemt."
Elvis havde det ikke nemt. Han arbejdede side om side, -
- med alle andre. Hans deling syntes godt om ham.
Nogen af dem kunne være på kroer og værtshuse i weekenden, -
- og en eller anden sagde noget om Elvis, der ikke var flatterende.
Så kom de i slagsmål, fordi nogen sagde noget om deres ven Elvis, -
- der var i den samme deling som dem.
Han kørte jeep... Han kom derover -
-for at køre kampvogn, men blev forflyttet til spejderne.
Han begyndte at køre jeep, for en sergent der var delingsfører.
Så han måtte vedligeholde sin jeep, som alle andre.
Jeg kan huske at vi skulle igennem den ÅGI...
Det er den Årlige Generelle Inspektion, så det hele skulle være pletfrit.
Elvis sleb endda udstødningsrøret, og mens alle malede -
- køleren på deres jeep sort, polerede Elvis det hele.
Da obersten lukkede kølerhjelmen op, skinnede den som guld.
Han sagde til Elvis: "Jeg behøver ikke uddele præmier," -
- "men det er den skrappeste jeep jeg nogensinde har set."
Og Elvis måtte lave alt arbejdet selv.
Ja, jeg var der, den første gang Priscilla blev bragt til huset, -
- af Gary Grant.
Han havde mødt hende i Weisbaden, hvor hendes far var udstationeret.
Man kunne se med det samme, at der var noget specielt -
- over den pige, for Elvis blev helt kulret over hende.
Han var absolut... hvis du har hørt udtrykket; -
- "kærlighed ved første blik," må det ha' været det.
Jeg har aldrig set ham opføre sig, som han gjorde overfor hende.
Han sagde bare;
"Hun er min lille engel"
"Den smukkeste pige jeg har set i mit liv"
"Hun er så ung, og jeg kan opdrage hende som jeg vil"
Alt sådan noget.
Han flippede ud over hende, ingen tvivl om det.
Han elskede virkelig Priscilla. Han syntes hun var den -
- smukkeste pige han havde set i sit liv.
Hun er smuk at se på, i den alder af 15, -
- uden tvivl en smuk pige, og velskabt.
Hun virkede ældre. Jeg har aldrig tænkt på -
- at komme sammen med 14 årige piger, eller yngre.
Men hvis der var en naturlig måde, så ja.
Efter hun var taget afsted, fortalte Charlie at han sagde:
"Så du knoglerne i hendes ansigt?" "Det er smukt."
"Det er næsten som det er alt, jeg har ledt efter hos en kvinde."
Priscilla og Elvis, var for mig næsten det perfekte par.
Prinsen og prinsessen, du ved.
En international flok af nyhedsfolk og fotografer, fra alle de store -
- nyhedsbureauer i Tyskland, kom til kasernen i Friedburg, -
- til en pressekonference.
Den mest berømte indkaldte mand i halvandet år, -
- var på vej tilbage til millioner af fans.
Fordi han har været væk fra skuespil og sang, -
- mens han var i hæren, har journalisterne en masse spørgsmål -
- om fremtiden, at spørge sergent Elvis Presley om.
Elvis fortæller at han har planer om at fortsætte -
- med sin form for rock'n roll, men uden sine berømte bakkenbarter.
Men hans største interesse er seriøst dramatisk skuespil.
En anden stor interesse fra journalisterne, er hans -
- følelser for hæren.
Da han blev spurgt af en interviewer,
- om tiden i hæren havde været til nogen fordel, svarede han:
Jeg har lært en masse, og fået en masse venner,"-
- og ville ikke ha' gjort anderledes, og jeg har fået -
- gode og dårlige erfaringer.
Det er godt at blive hærdet, afprøve sig selv... se om man kan klare det.
En anden ting vi hører meget om i hæren, er at vi ikke kun -
- er soldater, men goodwill ambassadører.
Hvad mener du om det?
Det er der helt sikkert mening i.
Vi er i et fremmed land, og det vi gør her falder tilbage på Amerika, -
- og vores livsstil.
Da pressekonferencen slutter, kommer fotograferne ind, -
-for at få det sidste billede.
En attraktiv kvindelig journalist får et kys, og så et inferno, -
- da blitzpærerne springer.
Elvis har kun en dag til at forberede sig, inden han rejser, -
- og han bringer mange gode minder og stolthed med sig.
Afsked med Frankfurt, og afslutningen på hans militærtjeneste, -
- var det også afsked med den 15 årige Priscilla.
Hvor spændende for den pige, at være ven med kejseren af rock and roll.
Godt, det er ikke en del af spørgsmålene, -
- men ren interesse. Har du fået nogen af de -
- sortøjede lækkerier efter du kom hjem?
- Jeg har ikke spist. - Har du ikke spist?
Nej, jeg har kigget mig omkring, stort set siden jeg kom hjem.
For at komme til den alvorlige del nu.
Elvis, nu da hæren er fortid, kan du så give os nogen -
- detaljer om dine fremtidige planer?
Først skal jeg lave nogle plader, og efter det har jeg et TV-show. -
- sammen med Frank Sinatra.
Derefter har jeg en film med mr. Wallace, -
- og bagefter det to film med 20th Century Fox.
Og efter det... guderne må vide det, for jeg gør ikke.
Jeg tror det holder mig beskæftiget resten af året, -
- og bagefter ved jeg ikke.
Nu er du virkelig hjemme, hvordan føles det?
Det er svært at beskrive. Svært at vænne sig til.
Jeg har set frem til det i to år, og pludselig er det her.
Det er ikke nemt at vænne sig til.
Nu du er tilbage, og kan se tilbage på to år i militæret, -
- hvad er så det vigtigste der er sket for dig, i de to år?
Der var en del der skete. Jeg fik et par interessante erfaringer.
Sov ude i sneen. Spiste C rationer... den slags.
Men jeg tror at det største, er at jeg klarede det.
Jeg forsøgte at gøre det rigtigt, ligesom alle andre.
Jeg fik en masse venner, og det havde jeg ikke fået på anden måde.
Alt i alt, har det været en rigtig god erfaring.
Elvis, nu du har tjent onkel Sam, har du så overvejet hvor -
- du skal aftjene som reservist?
Jeg vil være i reserven, her i Memphis.
Men de har en klausul, for folk der har rejsende arbejde.
Hvis man rejser på sit job, eller bor langt fra Reservist Centret, -
- sætter de én i standby, og man behøver ikke være med til møderne, -
- men bliver indkaldt i tilfælde af mobilisering.
En af dine fremtidige forpligtelser, er Frank Sinatra for ABC.
Har du nogen idé om, hvornår det bliver sendt?
Nej, jeg ved det ikke. Jeg tror det bliver omkring 1. maj.
Undskyld, men der er noget andet i det her.
Der har været rygter om Nancy Sinatra og dig.
Er der en romance på vej?
Det er jeg bange for, der ikke er.
Jeg har kun mødt hende i Fort Dicks, og hun gav mig -
- en gave fra Frank. Det var meget kort.
Jeg tror hun kommer sammen med Tommy Sands.
Jeg tror ikke han ville blive glad for det.
Elvis, synes du musikken har ændret sig, siden du blev indkaldt?
Sikkert, ja. Jeg ved det ikke.
Jeg har ikke været her længe nok, til at vide det.
Jeg kan kun sige, at hvis det har ændret sig, ville jeg være dum,-
- hvis ikke jeg forsøgte at ændre mig med den.
Men i øjeblikket har jeg ikke grund til at ændre noget.
Vedrørende dit skuespil, har du udtalt at du ønsker at-
- blive en mere seriøs skuespiller.
Har du planer om, måske at gå på en dramaskole?
Det ville ikke såre mig at gå i skole, men jeg lærer bedst gennem erfaring.
Jeg var ikke god i skolen, og det vil tage mig lang tid, -
- og en masse erfaring.
Men det er din ultimative ambition?
I øjeblikket er det det, jeg vil lave.
Du blev spurgt om Nancy Sinatra, men hvad med en anden romance?
Har du efterladt dit hjerte i, skal vi sige Tyskland?
Nej, ikke specielt.
Der var en pige jeg så en del, og hendes far var i luftvåbnet.
Faktisk kom de først derover, to måneder før jeg tog hjem.
Jeg mødtes med hende, og hun var i lufthavnen da jeg rejste.
Der blev taget nogle billeder, men det var ikke den store romance.
Historien om pigen jeg havde forladt kom ud, men det var ikke sådan.
Jeg skal være forsigtig, når jeg besvarer den slags spørgsmål.
I militærtjenesten, hvad fandt du da mest svært?
Rekruttiden, eller da du kom til Tyskland med de erfarne soldater?
Hvad var det sværeste?
Rekruttiden var slet ikke svær for mig.
Det var sværere for mig, da jeg kom i det rigtige udstyr.
Ikke selve tjenesten, men omgivelserne, og jeg var -
-i et fremmed land, og vi havde meget felttjeneste.
Jeg var i felten, seks måneder om året, -
- og det var koldt i Tyskland, og det sneede en del.
Det er temmelig svært at vænne sig til.
Har du nogen råd, til drenge på din alder, der skal aftjene værnepligt?
Det eneste jeg kan sige er, gør det ærligt, og gør det bedste, -
-for I kan ikke kæmpe mod dem.
De har aldrig tabt, og du kan ikke kæmpe med dem.
Du kan gøre det nemt, eller svært for dig selv.
Hvis du er ærlig, vil folk på din side sige at du prøver, -
- og hæren vil sige at du klarede det.
Men hvis du vil være én person, og prøve at gøre det anderledes, -
-får du to års elendighed.
Elvis, hvornår tror du, at du indspiller igen, -
- og hvornår tror du, at du vil læne dig mod den stille musik,-
- eller mere kraftig rytme?
Med hensyn til en dato for indspilning, ved jeg det ikke.
Det kan være denne, eller næste uge.
Og hvad jeg indspiller, ved jeg ikke endnu.
Jeg har en del sange at vælge imellem, som jeg har samlet, -
- gennem de sidste år.
Jeg ved ikke helt hvilke instrumenter jeg vil bruge.
Om det bliver orkester, eller Mantovani, jeg ved det ikke.
Skyd.
Du sagde du ville tilbage til det arbejde du lavede, -
- og det var at synge og underholde.
Kan du sige at du virkelig nød det du lavede inden militærtjenesten?
Ja, jeg kan.
Det var faktisk det hårdeste ved militærtjenesten, -
- at være væk fra fansene, og væk fra showbusiness.
Det var det hårdeste af det hele.
Det var ikke hæren, de andre mænd...
...det var dét.
Jeg var i mine minder, og tænkte hele tiden på fortiden.
Afvente fremtiden, det var det sværeste.
Vi ved at dine familieforhold er ændret, siden du aftjente værnepligt.
Beholder du Graceland?
Har du planer om at flytte fra Memphis?
Nej, jeg har ingen planer om at flytte fra Memphis.
Beholder du Graceland?
Jeg beholder Graceland, så længe jeg overhovedet kan.
Juletræet er en overraskelse, da det er marts.
Det træ blev brugt i 1957.
Vedrørende din mandler, og fjernelse af dem du overvejede, -
- da du kom i tjeneste, var det noget du med overlæg bad om, -
-ikke skulle ske før du kom tilbage til USA, -
- og en lokal læge?
Nej, det bad jeg ikke om.
De kan ikke Ii' at udføre kirurgi i Europa, overhovedet.
Hvis det er alvorligt, gør de det, men jeg tog penicillin -
- og andre vidundermidler.
Jeg havde betændte mandler, to gange derovre.
Kunne du Ii' maden derovre, når du var udenfor?
Kunne du Ii' den slags mad.
Jeg gik aldrig ud. Jeg spiste aldrig på en restaurant, -
- mens jeg var i Tyskland.
Jeg spiste i messen, eller hjemme.
Faktisk tog jeg aldrig nogen steder, bortset fra da jeg var i Paris.
Jeg tog til Paris på ferie, det var det hele.
Hvordan var fansene derovre, i forhold til USA?
Det er svært at svare på, for alt jeg siger kan -
- opfattes som pral.
Men det var temmelig meget det samme som her.
Havde de set mange af dine film?
Ja, og pladerne og så videre.
Jeg kunne godt tænke mig at ta' derover igen, på en tur.
Europa... det hele, for det eneste de ved om mig, er det de har læst.
Elvis, dette er ikke en del af spørgsmålene, -
- men jeg vil gerne ønske dig velkommen hjem fra alle i Memphis, -
- og i syden.
Mange tak, du aner ikke hvor glad jeg er for at være her.
Nogen spurgte mig i morges, hvad jeg savnede ved Memphis, -
- og jeg svarede: Det hele!
Vi brugte det samme spørgsmål i toget i morges, -
- og du sagde noget om hvor du savnede Memphis.
Jeg savnede det lige så meget.
Jeg har været her temmelig længe, 14 eller 15 år, og jeg troede -
-jeg kendte Memphis, indtil jeg kom kørende hjem.
Hvordan var det at komme hele vejen til Memphis med tog?
Jeg kunne ikke tro det... Åh, jeg ved hvad du mener.
Flugt og unddragelse, kalder de det i hæren.
Jeg håbede der ville være nogen på stationen.
Jeg vidste der ville være venner, personlige venner.
Og jeg ønskede at komme ind på stationen.
Jeg ville ikke stige af nogen andre steder.
Denne gang er det anderledes.
Hvis bare vi vidste det i går.
Hvor længe tror du, du bliver i Memphis og kommer dig, -
- og vender tilbage til det civile liv?
Nogle uger, vil jeg mene.
Elvis blev hjemsendt fra hæren efter to lange år, -
- og Amerika, havde i kongens fravær, endelig taget imod rock and roll.
Men kun den sirupsagtige, kedelige form, -
- fremstillet af nye kunstnere som Fabian og Frankie Avalon.
Elvis ville ændre det hele, ved at vende tilbage til -
- sine eksplosive rødder.
Han lavede en gæsteoptræden, i Frank Sinatras Timex TV Special, -
- hvor han modtog den usete sum af 125.000 dollar for to sange.
Den 1. maj 1967, ved en ceremoni i Hotel Aladdin i Las Vegas, -
- giftede Elvis sig endelig med sit livs kærlighed, Priscilla.
Hun var flyttet ind på Graceland, nøjagtigt fem år tidligere.
Rygtemagere mente at at brylluppet, var nøje planlagt, -
-for at give Elvis en meget eftertragtet omtale.
Men Elvis langvarige hengivenhed for Priscilla, der havde været-
- så stor en støtte efter Gladys død, bekræftede, den ægte kærlighed, -
- Elvis følte for sin nye brud.
Præcist ni måneder efter brylluppet, blev Lisa-Marie Presley født.
Ændringerne i Elvis liv, tvang ham til at genoverveje -
- retningen af hans karriere. Det ledte ham til at lave sit-
- eget TV show i 1968, i et sidste krampagtigt forsøg på at -
-få gang i det blegnede image.
Elvis havde ikke sunget foran et publikum, -
-i over et årti, og havde ikke haft et hit i mere end fire år.
Men med muligheden for at vise verden, at han stadig var kongen, -
- eksploderede han i en følelsesladet forestilling, -
- der viste alle hans talenter.
Men det var Iive optræden, der havde gjort Elvis til -
- et fænomen over nat, i midten af 50'erne.
Og i august 1969, vendte Elvis tilbage til scenen, for første gang i ti år, -
-for at optræde ved et månedlang arrangement i International Hotel, -
- i Las Vegas.
Han fulgte op på sin succesfulde optræden, -
- med forestillinger i alle større byer, hele landet over.
Elvis var overbevist om, at han kunne genvinde tronen, -
- hvis han bare kunne samle energien og lidenskaben fra teenage årene.
I 1972 havde Elvis udsolgt, fire aftener i træk, -
- i Madison Square Garden.
Det markerede også Elvis separation fra Priscilla, -
- uenighederne, førte til at Elvis kort efter søgte om skilsmisse.
Skilsmissen førte til et punkt i Elvis liv, -
- hvorfra han ikke kunne vende tilbage.
Elvis havde altid haft sin mor Gladys, eller sin kone Priscilla, -
- til at pleje, inspirere og støtte sig hele livet.
Det eneste Elvis havde nu, var oberst Parker.
I manglen på filmprojekter, overbeviste obersten Elvis, -
- at han skulle gennem en udmattende række af -
- finansielt lukrative Iive optrædener, der skulle -
-fortsætte op gennem 70'erne.
Men da Elvis åbnede et show med temaet fra 2001, -
- og hans kostumer mere lignede Liberaces end Marlon Brandos, -
-fandt han hurtigt sig selv som offer for selvparodi.
Uden nogen at vende sig til, og uden udvej, -
- blev Elvis afhængig af stoffer og alkohol, -
- der tærede hans sjæl.
Ikke siden Rudolph Valentino, har verden set sådan en -
-følelsesmæssig udladning fra en stjernes fans.
Den 16. august 1977, blev det bekendtgjort for verden, -
- at Elvis Presley, en af verdens største kunstnere, var død.
Elvis Presleys død, fjerner en del af landets egen sjæl.
Han var enestående, og uerstattelig.
For mere end 20 år siden, sprang han på scenen, -
- med en kraft der var uset, og sikkert aldrig bliver overgået.
Hans musik og personlighed, brugen af hvid countrystil, -
- blandet med sort rhythm and blues, ændrede for altid Amerika's kultur.
Hans tilslutning var enorm, og et symbol for mennesker -
- verden over, på vitaliteten, rebelskheden og -
- humoren fra dette land.